Човече, къде си?
Още съм на гара Grand Central.
Тя там ли е?
Тук е.
Но е с някакъв тип.
Съжалявам, приятел.
Ще дойдеш ли все пак?
Не знам.
Добре...
Ще ти пратя адреса.
Наистина се надявам да дойдеш.
По дяволите!
Извинете!
Не, не, не!
Извинете. - Да?
Помислих, че може да си го искате.
Благодаря. - Мисля, че е счупен.
Много Ви благодаря. - За нищо.
По наредба на охраната гарата затваря.
Ще отвори отново в 5:30 сутринта.
Извинете... Какво значи "гарата затваря"?
Значи, че трябва да си тръгвате.
Няма влакове до сутринта. - Но аз не мога да чакам толкова...
Има таксита отпред.
Добре, но на мен не ми трябва такси, защото си изпуснах влака...
Вратите ще затворят след няколко минути.
Мога ли да използвам този билет на друга гара?
Няма да помогне. Гара "Пен" също затваря.
Сигурна ли сте, че сте добре?
Аз... Добре съм.
Мога ли да попитам защо стоите отвън?
Затвориха гарата.
Планирате да стоите тук цяла нощ ли?
Откраднаха ми чантата.
Мамка му. - Да, бях в един бар и сега всичко,
което имам е този билет за $13 и счупения ми телефон.
Кофти. Съжалявам.
Всичко е наред. Ще измисля нещо.
Не ми трябва съжалението Ви.
Нямаше да предложа съжаление.
Щях да предложа да си поделим такси.
Не можете да ми помогнете. - Оставете ме да направя нещо добро.
Откраднали са Ви чантата, аз имам около...
80 кинта. Колко надалеч отивате?
Бостън.
Значи на север от Харлем.
Добре. Изчакайте.
Извинете.
Виждате ли тази дама?
Трябва да стигне до Бостън много бързо.
Не, Ню Хейвън. - Ню Хейвън.
Ню Хейвън... И са й откраднали чантата.
Спешно е.
Като я закарате у дома, в Ню Хейвън,
ще Ви даде тлъст чек.
Чувате ли се? Да карам цяла нощ и половин сутрин.
Знам, хайде, човече.
Виждаш ли как е облечена? Каква беше чантата?
Прада. - Прада, била е чанта Прада.
Ще плати добре, плюс голям бакшиш.
Ще струва повече от хилядарка.
Я се... Ти сериозно ли?
200 мили, при $2.50 на миля, прави $500.
Умножено по 2, защото ще се връщам без човек.
Прибави и пътните такси два пъти. - Добре.
Добре, добре.
Ясно. - И искаш да й вярвам?
Не, не, не може да платиш. - Няма проблем, утре ще изпратиш чек.
Откъде знаеш, че ще ти изпратя чек?
Кога не си ми се изплащала? - Картата Ви е отхвърлена.
Добре, всичко е наред. Случва се понякога.
Имам друга. Тази никога не я използвам.
Сигурно, защото е с изтекъл срок.
Можете да четете и смятате... Как така сте шофьор на такси?
Виж, задник такъв, гаджето ти е прецакано.
Никое нюйоркско такси няма лиценз за Масачузетс.
Затова никой няма да рискува.
Добре, добре. Знаеш ли, ще се обадя на приятел.
Срам ме е. Изключен е.
Боже мой.
Имаш ли изобщо нещо, което работи? - О, извинявай.
Не осъзнавах, че заемам цялото пространство
пред редицата от хора, опитващи се да ти помогнат.
Знаеш ли, има други неща, които можех да правя,
колкото и странно да изглежда. - Добре.
Извинявай, че те задържам.
Чувството е взаимно.
Здравей, скъпа, съжалявам, че закъснях.
Случва се, просто гледай само направо,
върви уверено.
Благодаря. - За нищо.
Съжалявам за одеве,
защото бях малко груба, а не трябваше да съм груба.
Всичко е наред. Разбирам.
Всеки има скапани вечери.
Ако щеш вярвай, но тази сутрин наистина имах работещи карти.
Какво искаш да правиш?
Искаш да си вземеш хотелска стая или?
Моля? - Не, не, Исусе...
Не за нас, за теб. В случай, че нямаш приятели в града.
Нямам приятели в града и нямам мобилен телефон.
И личната, и кредитните ми карти
бяха в чантата, така че съм прецакана.
Добре. Искаш ли да опитам да я намеря?
Какво, сякаш човекът, който я взе, просто ще я остави?
Не, но понякога взимат само парите. Зарязват чантата.
Провери ли кофите за боклук в бара?
Не, не.
Кой бар? Помниш ли името?
Да, започваше с "л"...
Не мога да си спомня.
Беше... Беше в центъра.
Центъра. По път ми е.
По път ти е?
Искаш ли да дойдеш с мен на малко приключение?
Да намерим чантата ти?
Добре. - Добре.
Да вървим. - Къде отиваш?
Центърът е на юг.
Вярно. Центъра.
Аз съм Ник, между другото.
Аз... Аз съм Кари.
Кари.
Приятно ми е да се запознаем. Кари.
Нещо?
Добре. Имам идея.
Не се е появила, съжалявам.
Но никога не знаете. - Да, така каза полицията.
Странно, обикновено са толкова отзивчиви.
Но после ми казаха за някакви хора,
които крадат чанти от определени места
и че понякога барманът знае нещо.
Предполагам да говорят глупости е по-лесно,
отколкото да си вършат работата. - Вярно.
Вярно, това е така. Но...
Обзалагам се, че ще има доста хубав бакшиш,
ако се сетиш нещо.
Прада ли казахте?
Има сантиментална стойност
и бих платила доста, за да си я върна.
Само секунда.
Сантиментална стойност. Това беше добро.
Вярно е. Оценявам, че правиш това.
Знам, че не си планирал да прекараш нощта,
ровейки в 50 кофи за боклук в тоалетната.
Не съм планирал да не го правя.
Ами всички други неща, които можеше да правиш?
Не каза, че лов на съкровище в кофите за боклук е в менюто.
Всъщност съм в града за прослушване, утре.
Бях на гара Grand Central просто...
Опитвайки се да сглобя това, което искам да изсвиря.
Тромпет?
Да.
Не мисля, че съм виждала някой да свири на тромпет
от бандата в осми клас. - Все още сме тук.
Просто вече не маршируваме колкото преди.
Джаз. - Да.
Слушаш ли? - Харесва ми, харесвам джаз.
Знам "My Funny Valentine". - Класика.
Всъщност я пях една година на летния лагер.
Правих серенада на Джонатан Уайнстин зад едно дърво.
Джонатан Уайнстин зад едно дърво.
Какъв ти беше бисът?
Стриптийз на...
Смело.
Такава излагация! - Смело!
Той избяга.
И това беше краят на джаз кариерата ми.
Срамота.
Каква беше следващата кариера?
Аз съм арт консултант. - Сериозно?
Всъщност съм в града, за да купя картина.
Така ли? Каква?
Не знам дали я знаеш.
Това вероятно е вярно.
Кой е любимият ти художник?
Или, може би, и него не знам?
Не, не. Но ако ти кажа, ще загубя доверието.
Хайде де! Сега го имаш.
Ти си глупак.
Може би имаме късмет.
Трябваше малко убеждаване.
Трябваше да се обадя тук-там.
Значи просто трябва да отида на този адрес и...
Този квартал е скапан. - Какво, мислиш,
че хората от Уол Стрийт крадат чанти?
Благодаря.
Надявам се, че съм бил от полза.
Изключително много.
Мисля, че иска да му се отблагодарим.
Групова прегръдка? Голяма целувка?
Мисля, че думите бяха "хубав бакшиш".
Вярно.
Приемаш ли кредитни карти?
Добре, значи е насам, нали?
Добре, убеди ме... Идвам с теб.
Благодаря ти, но наистина, ти си имаш работа...
Всичко е наред. Късно е, отиваш в скапан квартал.
Няма да те оставя да идеш сама.
Освен това е насам.
Сигурен ли си, че нямаш против?
Напълно. Хайде.
Сигурна съм, че съпругът ми би оценил,
че ми помагаш.
Невероятно щедро е от твоя страна.
Не беше нужно да го правиш.
Кое? - Това със съпруга.
Не исках да те подозирам.
Просто си толкова мил.
Мил.
Не го споменавай.
Към какво се беше запътил тази вечер?
Нещо свързано с прослушването?
Не съвсем.
Донякъде.
Нали знаеш...
Нали знаеш, когато не можеш да решиш,
дали трябва или не трябва да правиш нещо?
И питаш вселената: "Ако трябва да направя това,
дай ми знак"?
Прослушването е нещото или знакът? - Знакът.
Има една много влиятелна група... Дюк Тери?
Не... - Няма проблем.
Той е невероятен пианист.
Изгубил е тромпетиста си наскоро,
а аз обичам музиката му и си казах "защо не".
А нещото?
Нещото? - За което си искал знак...
Нещото! Вярно, да... То е сватба.
Ще развалиш сватба?
Не.
Не, сложно е.
Просто има някой, който исках да видя.
Булката?
Не.
Младоженеца?
Не. Ами ти?
Предполагам чантата е подарък от съпруга ти.
Мисля, че ти липсва нещо.
Имам пръстен, но не го нося,
защото е в Бостън на поправка.
Добре. Както кажеш.
Не ми вярваш?
Не е моя работа.
Добре, това е.
Знаеш ли какво? Нека аз.
Каква каза, че е... Черна чанта Прада?
Мисля, че трябва да се обадим на полицията.
Да. Веднага ще дойдат.
Какво ще кажеш за следващия четвъртък?
Нещо специфично за чантата?
Да. Вътре
има инициалите Б.Д. с детски почерк.
"Б.Д." Защо Б.Д?
Доведеният ми син го написа.
Името ми е Брук.
Брук Долтън.
Боже мой!
Защо ми каза, че е Кари?
Не знам! Кари Брадшоу!
В Ню Йорк сме, късно е, ти си непознат, вцепених се.
Като се върна,
трябва да поработим над комуникацията ни, Брук.
На две пресечки има бар,
наречен "При Гафни"... Чакай ме там, ясно?
Чакай! Колко пари имаш?
Не знам.
Това е личен въпрос.
Може би 40 кинта. - Ще направиш нещо лудо.
Благодаря, че не каза "тъпо".
Значи много за мен. - Ще я вземеш и ще избягаш, нали?
Не знам. Макар че е вълнуващо, нали?
Върви.
Ти ли загуби чантата?
Да, а без нея целият ми тоалет се разваля.
Здравейте, Четири Сезона, Атланта.
Стаята на Майкъл Долтън, моля.
Един момент, моля.
Ало?
Здравей, скъпи. - Здравей.
Какво става, добре ли си? - Да, просто не можех да заспя.
И просто исках да ти кажа, че те обичам.
Скъпа, и аз те обичам.
Как е Ню Йорк? Направи ли покупката?
Да, направих я. За 225.
Да. Продължи толкова дълго.
Радвам се, че най-накрая приключи, нали знаеш?
Да, разбира се.
Поздравления.
Получи ли съобщението ми?
Не, какво? Телефонът ми се счупи.
Мамка му. Чудех се защо звъниш в хотела.
Има малка промяна в плановете.
Ще се кача на първия полет.
Така че ще съм си вкъщи към 8:00
и мислих, че може да си направим празнична закуска.
Много е рано. 2:00 сутринта е.
Не искаш ли просто да си починеш? Нямаше ли да хващаш по-късен полет?
Не, няма проблем. Мога да спя в самолета.
Не искам да стоя тук по-дълго, отколкото трябва.
Скъпи, работиш толкова здраво.
Защо просто не останеш и не си починеш?
И после може да си направим приятна закуска,
когато си отпочинал? - Брук, полетът е запазен.
Какво става? Добре ли си?
Да, да. Просто съм уморена.
Горкичката. Нека те оставя да спиш.
Ще се видим утре.
Добре. - Обичам те.
Само Прада. Само тази вечер.
Тайлър каза, че знаеш чантата. - Да.
Кредитните карти на дамата ще са от полза.
Нямаме портфейли. - Защото това би било под нивото ви.
Тази е. - Специално днес, $900.
Какво имаш предвид?
Това е числото, което казах на Тайлър.
Да, и аз му платих.
Какво, това изнудване ли е?
Обади му се.
Това е чудесно! Обаждате му се,
той казва, че не съм платил и аз съм прецакан!
Толкова съжалявам. Чувствам се като идиот.
Предстои ти нещо, аз изглеждаш като...
Бездомник?
Не. - Твърд?
Не, нека се придържаме към бездомник.
Съжалявам, че изпратих ченгетата.
Просто мислех, че...
Мислеше, че не мога да се пребия сам?
Не, предположих, че това го можеш.
Просто помислих, че се увлече малко.
Какво е нужно,
за да спечеля малко доверие от Вас, госпожице Брадшоу?
Чантата се появи.
Сега какво?
Няма значение.
Всичко приключи, когато изпуснах влака.
Какво приключи?
Бракът ми.
Трябваше да се прибера преди него.
Не знае, че си в Ню Йорк?
Не... Сложно е.
Ясно.
Какво трябва да значи това?
Не е ракетна наука.
Не носиш халка.
Трябва да се прибереш преди съпруга си.
Той не знае, че си в Ню Йорк.
Да не ме обвиняваш, че имам връзка?
Не, просто...
Знаеш, казвам, каквото виждам.
Няма проблем. Всичко е наред.
Човешки същества сме. Правим грешки.
Добре, Айнщайн. Ако имах връзка, защо просто
не се обадих на гаджето ми, за да ме измъкне?
Не знам.
Може би не знае, че си омъжена.
Боже мой! Чакай, чакай! - Какво? Какво искаш?
Виж, благодаря за помощта, но всичко свърши.
Можеш да се върнеш, към каквото и да си правил,
преди да се появя и да проваля вечерта ти.
Чакай, моля те, спри! Спри!
Не си ми провалила вечерта, ясно?
Криех се в Grand Central,
опитвайки се да избегна това...
Вечерта ми беше скапана, преди да се появиш.
Ще бъде скапана и като си тръгнеш. Но твоята вечер...
Ако можем да те закараме вкъщи и да спасим брака ти...
Тогава...
Знаеш, това ще ме направи герой.
Това няма да го мина, нали?
Виж, не искам да... Любопитствам.
Но ми се струва, че проблемът е, че трябва да се прибереш тази вечер.
Да.
Добре, нека го уредим.
В колко трябва да си вкъщи?
Най-късно в 7:00. - Добре...
Това значи, че трябва да тръгнем в 3:30,
4:00?
Имаме време.
Манхатън?
Име на обекта.
Автосервиз "Кармел". - Автосервиз "Кармел".
Колко е до Бостън, ако тръгнем до един час?
$447. - Това ли е най-доброто?
Включва всичко.
Добре, благодаря.
Какво казаха? - $447 с всичко.
Можем ли да ги съберем? - Да, така мисля.
Имам един приятел на нещото.
Наистина ли? Защото би било невероятно!
Не ми благодари все още.
Добре ли съм облечена за сватба?
Вероятно в момента в просто прием.
Почти съм сигурен, че приятелят ми е още там.
Благодаря.
Наистина си добър.
Без да се обиждаш. Няма.
Тази песен ли ще изсвириш утре?
Не знам. Може би. - Мисля, че трябва.
Ако знам нещо за Дюк кой беше,
то е, че ще хареса тази песен.
Дюк Тери.
Да, ще видим.
Свирих с басиста му преди няколко месеца в столицата.
Този - Лукас Уелс. Хареса му.
Това е чудесно.
Да, както и да е. Достатъчно за мен.
За разлика от моята, твоята история е много по-завладяваща.
Мод ред. Добре.
Аз съм доста обикновена.
Нормално момиче с един брат.
Съпруг, който се занимава с финанси.
За който, удобно, не мога да докажа със снимка,
защото телефонът ми е счупен.
Удобно. Как се запознахте?
Бях в Лондон, работех в Сотбис.
Голяма работа. - Да, след няколко години в Лондон,
започнах да получавам това... Не знам.
Французите имат тази дума, depaysement,
дезориентация, чувството да не си в родината си.
И на мен...
Ми беше трудно да си намеря приятели в Лондон.
Толкова е тъжно. - И шефът ми каза:
"Искаш ли да отидеш в Бостън за това шоу?"
И Майкъл беше там.
Ясно.
Някога имал ли си чувството,
когато просто знаеш,
че някой ще изиграе важна роля в живота ти?
Да.
Както и да е, той... Жена му тъкмо го беше напуснала
заради един тип, който познаваме и...
В този момент щеше да вземе децата.
Затова последното нещо, което искаше, беше да се замесва с някого.
За протокола, не мога да си представя,
да бъдеш последното нещо, което мъж иска.
Благодаря.
Купих картината, която шефът ми искаше
и я изпратих без мен,
и не съм ходила в Лондон оттогава.
Много усложнения.
Смело момиче.
Странното е, че до ден-днешен продължавам да съм горда,
че бях...
Момичето, което разпозна любовта и скочи.
Ако познавам приятеля си, трябва да е в отворения бар.
Да се надяваме, че ще те приберем.
Човекът, който дойде да видиш, тук ли е?
Най-вероятно, с нашия късмет.
Толкова ли е зле?
Кое?
Каквото и да те чака горе.
Не е нищо.
Бивше... Нещо бивше е.
А това нещо бивше има ли си име?
Хана.
Не съм я виждал отдавна.
Кофти раздяла ли беше?
Има ли други?
Секс ли са правили тук?
По-добре да не знаем.
Но да.
Това ли е? - Добър въпрос.
Наистина познавам само Дани и младоженеца.
Познаваш ли този човек?
Не.
Не го познавам.
Сигурен ли си, че го искаш?
Да. Да, да, да.
Не се чувствай лошо. - Не, не се чувствам лошо.
Чувствам се зле.
Направи ли го току-що?
Да не би да ме поправи току-що?
Стига, дразнех те.
Бях ли го направила вече? - Умираше си.
Това е глаголен израз.
Тихичко те поправям цяла нощ. Не прави физиономии.
Радвам се, че сме на този етап от връзката ни,
когато се чувстваш удобно да го правиш на глас.
Това са само лошите неща.
Забавно е... Чувствам, че съм изпуснал
всички готини неща.
Благодаря ти.
И какво е PWC?
Мамка му.
Да, на правилното място ли сме?
Мисля, че това дори не е сватба.
Боже, време беше.
Къде са останалите от групата?
Закъсняхте с един час. - Трафик.
Съжалявам, но съм тук.
Държа фронта, така да се каже.
Какво се предполага да правя с един саксофон?
Това е тромпет. - Боже мой!
И певицата ми, страхотна е.
Това са глупости, няма да платя 5 бона за това.
Разбира се, че не, разбира се.
Но ще ни трябват $600 предварително.
В случай, че другите не дойдат. - Изключено.
Добре, наслаждавайте се на плейлиста на диджея.
Да. - $350.
$500. Това са 10%, така е честно.
Хубаво, сега се качвайте и започвайте, докато аз взема пари.
Може да използвате 1107, ако искате да си оставите нещата.
Супер.
Не, не, Ник. - Хайде.
Аз не пея.
Не това чух аз.
Не, няма начин да мога да го направя. - Да, можеш.
Трябват ни вокали, за да успеем. Искаш да се прибереш, нали?
Просто си представи, че това е стая, пълна с Джонатан еди-кой си.
Уайнстин. - Да.
Стая пълна с много Джонатан Уайнстин.
Само не си сваляй дрехите. - Ник, не мога.
Добре, но ако трябва да ги свалиш, запази го за финала.
Не мисля, че ще са в състояние да продължат след това.
Време е за шоу, хора.
Единственото по рода си музикално оформление от...
Ник Вон на тромпета, Брук Долтън - вокали.
Ще започнем
замъглено и замислено с "My Funny Valentine."
Не, не, престани. Хайде, да вървим.
Вие двамата!
Боже мой, това беше безумно. - Беше невероятна.
Беше ненормално. - Чакай, чакай.
Стаята за почивка. Насам.
Ехо? Давай.
Трябва да се обадя на Дани, да разбера къде, по дяволите, е той.
Но батерията ти падна. Помниш ли номера?
Какво, ти не запомняш ли контактите си за спешни случаи?
Не мисля, че се забърквам в толкова спешни случаи, колкото ти.
Дани, Ник е, къде си, по дяволите, приятел?
Чуй, дал си ми грешен адрес.
Ще прозвучи странно.
Трябват ми 450 кинта.
Дълга история, на живот и смърт. Обади ми се.
Но батерията ми падна, така че просто остави съобщение.
Добре.
Мислиш ли, че ще получи съобщението навреме?
Не знам.
Имам друга идея.
Трябва ли да се тревожа?
Портиерът, мога ли да Ви помогна, господин Чайлдърс?
Да, трябва ми кола веднага, за да закарам госта си до Бостън.
И бихте искали редовната Ви кола? - Да.
А как искате да платите? - Може ли да го запишем на стаята?
Не би трябвало да е проблем, господин Чайлдърс.
Това е "да". - Супер.
Дайте ми 10 минути, сър. - Благодаря.
Луд ли си? Мислиш ли, че това ще проработи?
Не знам. Ще разберем след 10 минути.
Харесва ми... Лъскавият ти тромпет.
Благодаря ти.
Надявам се, че струва достатъчно. За гаранцията.
Когато ни арестуват.
Така трябва да е.
Купих го с лъскав годежен пръстен.
Разкажи ми за тези творби.
Да не са правени от любимия ти лондонски художник?
Как разбра?
Може да се каже, че трябва да знаеш доста за изкуството,
за да го оцениш. - Ти си задник.
Знаеш ли, че най-интересното нещо
при изкуството в хотел, не е самото изкуство,
очевидно, а това, което е зад него.
Какво, като сейф? - Не.
Чувал ли си за хотелски графити?
Не. - Един комик го започнал,
когато телевизорът в хотелската му стая не работел.
Просто започнал да драска по гърба на картините.
И оттам се популяризира.
Така че стискам палци.
Боже... Какво?
Как да не оцениш това?
Най-доброто, което някога съм виждала.
"Трябва да тръгвам, курвите са тук."
Вероятно не трябва да пипаме нищо в тази стая.
Здравейте, поръчахме кола за господин Чайлдърс.
Да, тъкмо дойде.
Повикахме обичайния Ви шофьор.
Но Вие не сте господин Чайлдърс. - Не, аз съм господин Брадшоу.
Бях изпратен долу с гостенката на господин Чайлдърс.
Разбира се, сър.
Само секунда да звънна на стаята. - Няма нужда.
Знаеш ли, не е толкова късно и ми се иска да пийна.
Това заведение на Халстън още ли е отворено?
Да, искаш ли да отидем? - Да.
Благодаря. - Благодаря.
Извинете, момчета.
Добре, още не сме мъртви... Все още имаме време.
Време, но нито пари, нито план.
Трябва ни машина на времето.
Донякъде имаме такава.
Преди няколко години превърнаха всички телефонни кабини
в машини на времето.
Взимаш слушалката, набираш 1993
и ще се появи нюйоркчанин,
и ще ти каже точно какво се е случило
на този ъгъл преди 20 годни.
Беше забавно.
Дори не е нужно да се обаждам за толкова отдавна.
Просто трябва да набера вчера.
Нека опитаме.
Какво би си казала?
Брук, това си ти от бъдещето. Не ми вярва.
Разбира се. Трябва да й кажеш нещо тайно,
нещо, което само вие двете знаете.
Нали знаеш малкия си белег на челото?
Този, който казваш, че си получила на поход в Аржентина,
но всъщност го получи на концерт на Hanson в колежа.
Това вече е любимата ми история.
Плаща се.
Та Пам те накара да сърфирате групово
и ти се удари в гредата,
и прекара цялата нощ в спешното.
Добре, супер, вече ми вярваш.
Добре, каквото и да правиш,
не говори с никакви непознати в Grand Central.
Всъщност... Съвсем пропусни Ню Йорк.
Остани си вкъщи, вземи си филм, поръчай храна,
вземи си вана и си легни.
Защото всичко ще е наред сутринта.
Добре.
Да, но тогава нямаше да срещнеш мен.
Все още не съм решила,
дали това е нещо добро или лошо.
Добре.
Какво друго имаме? Нека помислим.
Няма да се отървеш толкова лесно. - Не, не, не.
Не се шегувам с физиката на пространството и времето.
Hanson. - Добре. Добре.
Дай ми го. Но не искам вчера,
искам 2004-та.
Ник, здравей, аз съм.
Ти от бъдещето.
Хвана се. Идиот.
Слушай, когато Red Sox стигнат до Световното,
вземи всичките си пари и заложи на тях.
Да, знам, че звучи налудничаво.
Направи го.
Добре. Чао.
Това ли е? - Това е.
Всеки знае, че като получиш машина на времето,
първото, което правиш, е да залагаш.
Аз не го знаех.
И... Не свърши работа.
По дяволите, какво ще кажеш за автобус?
Но те не работят през нощта. - Не, автобус за китайския квартал.
Работят цяла нощ и са евтини.
Струват около 80 кинта.
Имаме ли толкова? - Не.
Но трябва да е по-лесно от $500.
Дадохме най-доброто от себе си, но времето ни почти изтече.
Какво, ако просто се обадим на мъжа ти
и му кажем, че си в Ню Йорк?
Можем да измислим добра причина. - Той вече знае за Ню Йорк.
Не е нужно да знае какво правиш тук.
И това знае.
Тогава защо трябва да го изпревариш до вкъщи?
Какво? Има ли нещо, което трябва да направиш, преди да си дойде?
Виж, каквото и да е, той е идиот щом не го преодолява.
А ти не си момиче, което би се омъжило за идиот.
Дори и да имаше нещо, което трябва да направя
като се върна, все пак няма да се върна навреме.
Добре, нека намерим начин да поправим това,
че не си успяла да направиш, каквото и да е трябвало да направиш.
Виж, може вече да си се сетила за това,
но не може ли някой друг да го направи?
Каквото и да е?
Свършиха ми монетите? На теб свършиха ли ти?
Вдигни, вдигни, вдигни.
Ало?
Пам, Брук е. - Брук.
Съжалявам, че звъня толкова късно. Да не събудих бебето?
Не, не. Добре ли си? Какво става?
Не знам как да го кажа,
но имам нужда от огромна услуга и се нуждая от нея сега.
Разбира се, разбира се, каквото и да е.
Добре, отиди у нас,
в задния двор има ключ
в магнитната кутия до филтъра на басейна.
Вземи ключа и влез през задната врата.
Кодът за алармата е 4242.
Качи се в спалнята.
На леглото има писмо.
И е адресирано до Майкъл.
Вземи го у вас и го пази, докато се върна.
Но слушай, обещай ми, че няма да го прочетеш.
Разбира се, че няма, Брук. Имаш думата ми.
Добре, сега е 4:00 сутринта.
Колко време имам?
Имаш три часа.
Има ли как да използвам телефона, след като тя приключи?
Имаш го, Брук.
Обичам те. Благодаря ти.
И аз те обичам.
Обади ми се след час. - Добре.
Всичко ще бъде наред, обещавам. - Добре.
Чао. - Чао.
Знаеш ли, мисля, че това е първият път,
в който изглеждаш истински щастлива.
За протокола, това е облекчение.
Щастието е друго.
Радвам се, че всичко се нареди.
И за протокола, не би могла да изневериш на никого.
Да не си от този тип мъже, които идеализират жената, Ник?
Това е опасен навик. - Е, аз съм опасен тип.
Да, затова ти разбиха носа.
Дани остави ли ти съобщение?
Да. Дал ми е грешен адрес.
Дислексията му се усилва, когато пие. - Къде е?
Не мисля, че има значение. Вероятно няма да отида.
Мисля, че просто трябва да продължим да обикаляме.
Чувал съм, че Сентръл Парк е много безопасен по това време.
Не може да е толкова зле. Нещо общо с бившата ли има, с Хана?
Защото се радвам да предложа услугите си.
Нагласена съм, а няма къде да ходя.
Всичко е наред. Късно е.
Мисля, че ме подценяваш.
От мен ще излезе чудесен бодигард.
Или духовен съветник.
Мога да бъда твоето Щурче Джимини.
Тя е там с някого.
Разбирам. Но ти помогна на мен.
Имам предвид, спаси брака ми. И това донякъде те прави...
Герой. - Герой.
А героите не се страхуват да се изправят срещу бившите си.
Не се тревожи, аз ще дойда. Можем да се преструваме на гаджета.
Това ще я накара да ревнува. - Ще разбере, че не си мой тип.
Боже мой.
Това беше мозъчна атака.
Може да помисли, че съм те променила.
Това ще я подлуди.
Ти, Ник Вон, ще бъдеш ли мое...
На Кари Брадшоу... - На Брук Долтън фалшиво гадже?
Човече.
Надявам се, това е правилното място, защото знам само една песен.
Ник!
Здравей, приятел! - Здравей, приятел!
Опитах да ти събера пари, но успях да взема само
около 350 кинта, надявам се, че е достатъчно.
Здравей.
Аз съм Брук.
Аз съм Дани. - Благодаря за помощта, Дани.
Удоволствието е мое. - Но можеш да задържиш парите.
Вече сме добре. Чувствам се виновна.
Уредихме нещата. - Какво?
Продадох бъбрек, за да ги взема.
Имам предвид, не беше моят, но какво ще кажа
на проститутката, когато се събуди?
Дани! - Шегувам се, няма да се събуди.
Там ли сме вече?
Излагам го.
Искаш ли питие, Брук?
Дани, сваляш жена, която е заета.
Разбирам.
Не, не така. - Не, не, не е за нас.
Тази вечер ще остана в стаята на Дани.
Ще ми направиш ли услуга?
Обещай ми, че няма да пикаеш в гардероба този път.
Не мога да ти обещая такова нещо.
Всъщност, може и да съм, а може и да не съм пил много.
Това, което се опитвам да разбера в момента,
е дали съм пил прекалено много тази вечер.
Тогава осъзнах, че ако някой може да си зададе сам този въпрос,
значи отговорът определено е "не".
Нали? - Дани е учил философия.
И последната ми теория е, че не всички жени на сватба,
които са заети, са заети наистина.
Нали знаеш какво имам предвид?
Зависи от значението на думата "заета".
Брук, сигурна ли си, че не искаш питие?
Да, благодаря, Дани.
Сигурна съм. - Добре.
Дейв! Дейв!
Хитър мръсник такъв. Как си, човече?
Жена ти е отслабнала доста! Исусе!
Искаш ли да изляза?
Не мърдай.
Здравей.
Хана Демпси, Брук Долтън.
Здравей, приятно ми е. - Приятно ми е.
Имаше такова задръстване по целия път от Фили,
че помислих, че съм те изпуснала. - Така ли?
Имам предвид, така е, така е. Изпусна ме.
Но сега си тук, така че... - Да, да.
Всъщност и аз си мислех, че ще те изпусна...
Както и беше... Досега.
Можем да се закачаме така с минути.
С часове. - Толкова сме бързи само,
когато сме заедно, така че...
Иначе съм почти скучен.
Работиш ли, или... Не, това... - Да.
Има прослушване за Дюк Тери утре.
Ник!
Това... Това е страхотно!
Свири с Лукас Уелс в столицата
и на Лукас му хареса.
Обзалагам се, че е така.
Добре, изплюй камъчето. Разкажи ми всичко.
Ето, скъпа.
Коул, това е Брук.
Здравей, Брук. - Приятно ми е.
А това е Ник. - Ник.
Здравей.
Ник има прослушване за Дюк Тери утре.
Сериозно?
Този с джаза? - Да, да.
Гледали сме го във Фили много пъти.
Това е страхотно, супер.
Благодаря.
Знам, че става късно, но искате ли
да пием кафе някъде или...
Искаше ми се да можем.
Но закъсняваме за нещо. Съжалявам.
Просто се отбихме. - Ясно.
Аз... Ние не искаме да ви задържаме.
Но, ако се освободиш,
аз съм в хотел Сохо Гранд. - Добре.
Много ми беше приятно.
И на мен.
За мен беше удоволствие. - Добре.
Чао. - Чао, Коул.
Не знам защо трябваше да избягаме оттам?
Кой бяга?
Това беше бягане.
Повярвай ми, знам.
Аз съм рекламното лице на бягането.
Да избягаш, е по-лесно.
Господи...
Не съм я виждал от шест години.
Добре беше.
Не, не бях.
Беше ужасно.
Изложих се.
Съжалявам, че трябваше да го видиш.
Човек би си помислил, че след шест години репетиции за този момент,
ще имам нещо по-интересно за казване.
Не мисля, че тя забеляза. И вероятно също го е репетирала.
Шест години?
Как се запознахте?
Втори курс. Джорджтаун.
Учех медицина, ако можеш да повярваш.
Не мога. Но имам голямо въображение.
Така и не вложих сърцето си в нея.
Прекарвах цялото си свободно време, свирейки музика
и посещавайки шоута.
Хана беше първата, която го забеляза.
Накара ме да остана верен на това.
Добро момиче.
А тя си падаше по графичен дизайн.
Това беше първото нещо, което наистина е обичала.
И теб те е обичала, нали?
Понякога се чудя за тази част.
Но рядко повече от 50 пъти на ден.
Какво се случи?
Предложиха й работа.
Във Фили.
И понеже бях медицински гений,
си помислих, че е перфектният момент да...
Знаеш. - О, не.
Така че купих пръстен.
Струваше ми състояние.
Стисках това нещо цял ден.
Ръката ми се схвана.
Прибрахме се в апартамента ни в столицата.
Сърцето ми биеше силно.
Туптеше извън гърдите ми. Потях се.
Знаеш ли, не бяха нерви.
Беше... Вълнение.
Бях много развълнуван.
Бях много... Много щастлив.
Влязох и я видях, и...
Просто знаех, че нещо беше...
Различно.
Мисля, че е като тази твоя френска дума.
Depaysement. - Да.
Тя каза...
Че мисли, че е дошло време за раздяла.
Това е ужасно.
Ти какво направи?
Какво можех да направя?
Да я умолявам? Да плача?
Не го направих.
Не направих нищо от това.
Просто стоях там.
Съкрушен.
Боже, беше напълно... Неочаквано.
Да.
Това беше.
До тази вечер.
Смешно е.
Пристигнах в града на обяд и просто не можах да си тръгна от гарата.
Просто не можах.
Заклещен по средата, докато не стана заклещен с мен.
Заклещен ли съм с теб?
Съжалявам да ти го кажа.
Звучи зле като го казваш така.
Съжалявам. - За какво?
Че те оставих да стоиш тук и да говориш за това толкова време,
а не те накарах да се върнеш.
О, не.
Не, няма да стане.
Не си дошъл чак в Ню Йорк
за знак, за да не направиш нищо.
Да, но мислех, че ще е сама.
Не по депресирания начин.
По романтичния начин. - Такова момиче никога не е само.
Така че, не можеш да използваш това като оправдание.
Имаше нещо между вас. Ти го видя и аз го видях.
Това не значи нищо.
Значи нещо.
Значи, че имаш шанс.
За какво? За да бъда смазан?
Не се ли чувстваш смазан всеки ден след това с пръстена?
Не знаеш шансовете.
Може да е едно на трилион.
Може да е едно на две.
Както и да е, става въпрос за разкаяние.
А тези шансове винаги са 100%.
Имаше искра, Ник.
А този с нея?
Коул?
Този съм го виждала през целия си живот.
Ти струваш колкото 1000 Коуловци.
Какво стана с трилиона?
Той беше висок.
Може дори да не е с него.
Тя каза: "Аз съм в хотел Сохо Гранд."
Няма да й предлагаш брак.
Какво, ако й предложа, без да искам?
Защо всяко решение винаги изглежда
прекалено малко, за да бъде най-важното решение в живота ти?
Не знам.
Но понякога просто трябва
да направиш избор и да скочиш.
Права си. Права си.
Ще го направя.
Боже мой.
Смяташ ли да ми държиш ръката през цялото време?
Не. Дай ми тромпета си.
Е? - Радва се, че съм се върнал.
Утре ще обядваме.
Виждаш ли? - Тримата.
Поканила е онзи тип?
Разбира се, че не.
Поканила е мен?
Не.
Ник, би ли спрял, за да говориш с мен?
Бременна е.
Въпреки че е хубаво, знаеш ли защо?
Знаеш ли какво каза?
Каза, че се радва, че съм на прослушване при Дюк,
защото винаги е вярвала в мен.
Толкова съжалявам.
Съжаляваш, че си идиотка?
Аз също.
Добре ли си?
Защото ако не си, наистина не знам
какво ще правя с тази вина.
Тогава съм нещастен.
Може би сега съм най-добре, откакто тя си тръгна.
Защото поне знам нещо конкретно, нали знаеш?
Вместо да прекарам години във фантазии
и вероятности... Знам, че всичко свърши.
Така че... Благодаря ти за това.
Добре.
Все още чакам другата част.
Каза, че никога не е била по-щастлива.
Но предполагам, че трябва да се държа като голям човек.
Трябва да се примиря с факта, че не съм добре.
Което е изключително гадно.
Така че... Благодаря ти и за това.
Какво искаш да правим сега?
Приключихме с всяка критична тема в живота ни.
Какво остана?
Общи приказки.
Хайде.
Времето ми за лягане минава.
Мисля, че и двамата сме изтощени вече.
Знам и съжалявам! Утре имаш прослушване.
Мисля, че трябва да спиш
или да репетираш, или... - Не.
Не мисля, че има значение вече.
Какво значи това? - Не мисля, че ще отида.
Но затова си дошъл в Ню Йорк.
Да поискаш от звездите знак или каквото и да е...
И прослушването е твоят знак.
Знам. Но момичето беше нещото.
Не, това няма да ти се размине.
Чух те да свириш и ти харесваше.
Помниш ли?
Някак усещам, че не ми отвръща със същото.
Да го направим.
Хайде, говорихме за миналото ни.
Нека говорим за бъдещето.
Можем да получим знак за знака ти.
Стига, не вярваш наистина в това, нали?
Това е измама.
Казват ти нещо неясно и мозъкът ти си измисля останалото.
Не очаквам медиумът да разреши проблемите ни.
Мисля, че ти го приемаш прекалено сериозно.
Тогава какъв е смисълът?
Смисълът е: "и какво от това?".
Не ми трябва да знам бъдещето си.
Така или иначе ще го изживея.
Не е нужно да вярваш, за да ти окаже въздействие.
Добре.
Отворено ли е дори?
Здравейте.
Добър сте.
Знаехте ли, че идваме? - Какво?
О, не.
Не, днес изхвърлям боклука.
Искате ли да ви гадая?
Нямаме пари. - Знам.
Не можех да заспя.
Така че ще се радвам на малко компания.
Влезте.
Добре.
Той знае?
Трябва да съм впечатлен или обиден?
Добре.
Кой иска да е пръв? - Не използвате ли
карти таро, или кристална топка, или нещо такова?
Преди го правех. Жена ми мислеше, че клиентите
се чувстват по-удобно, ако ме видят
действително да правя нещо.
Но истината е,
че всичко, което правя, е просто да ви погледна.
Да ви кажа какво виждам.
Къде е жена Ви сега?
Тя почина.
Съжалявам да го чуя.
Всичко е наред.
Добре, кой е пръв?
Той... - Започнете с нея.
Добре, виждам...
Тромпет. Вие сте музикант.
Дарбата Ви е зашеметяваща.
Работи всеки път.
Дори и при скептиците.
Добре, млада госпожице...
Какво ще правим с теб?
Ти си на кръстопът, мила.
Мислиш, че знаеш точно...
Какъв е проблемът ти и точно грешиш.
Защо така?
Мислиш, че си в капан
на това, което ти се случва.
Всъщност имаш възможности.
Просто те е страх да ги погледнеш.
Добре. Какви са?
Можеш да си тръгнеш.
От какво?
Не знам.
Но ти знаеш.
Винаги можем да си тръгнем.
И понякога трябва.
Може да имаш бъдеще с нашето момче тук...
И не, не казвам това на всяка двойка, която дойде.
Ник е чудесен мъж,
но аз всъщност, съм омъжена за друг човек.
Попита ме за възможностите ти.
Стоя зад това, което виждам.
Но какво, ако нещата, които...
Наистина имат значение...
Какво, ако тези възможности не зависят от мен?
Знаеш ли кое е най-важното нещо, което научих
след толкова години брак?
След цял живот с един човек?
Кое е?
Че не можеш да позволиш на хората, които обичаш,
да определят как да обичаш.
Лесно е да се каже.
Съжалявам.
Не може да се върне.
Имате ли нещо против да използвам телефона Ви?
Има телефон в стаята в дъното на коридора.
За да има повече лично пространство. - Добре, благодаря.
За да може с Ник да си поговорим.
Да изберем числа за Powerball?
Не играя на рулетка, състезания
или Powerball.
Това ли е жена Ви? - Да.
Красива е.
Ало.
Аз съм.
Боже мой, Брук. Опитвах да ти звънна.
Не можах да взема писмото.
Нямаше никакъв ключ. - Какво?!
В магнитната кутия до филтъра на басейна е.
Не, нямаше го.
Отидох там и намерих кутията, но нямаше ключ вътре.
Някой трябва да го е взел и да не го е върнал.
Можеш да вмъкнеш. Вмъкни се!
Знам, опитах! Отидох до задната врата,
където си мислех, че никой не може да ме види.
Намерих камък и счупих задния прозорец,
но алармата се включи. Паникьосах се.
Съжалявам, Брук, но се паникьосах и избягах.
Добре, добре. Всичко е наред, скъпа, опитала си.
Толкова съжалявам.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Вече е 5:00 сутринта,
така че защо просто не си легнеш?
Добре. - Добре.
Чао.
Повярвай ми, със сигурност бих опитал, ако беше тук.
Беше на едно парти, точно след колежа,
и музиката зазвуча.
Беше "Moon River."
И после... Идва едно момиче...
Най-красивото момиче, което някога бях виждал!
Приближава се до мен и просто ме завлича на дансинга.
Опитах да...
Нямах идея как да танцувам.
Но нямаше значение.
Щях да се направя на пълен глупак,
само, за да прекарам още една минута с нея.
И го направих.
И всичко започна с една песен.
Изглеждате идеални.
Ник... Няма нищо идеално.
Винаги ще има борба.
Просто трябва да избереш с кого искаш да се бориш.
Добре ли си?
Той просто е проницателен.
Какво знае той?
Чувствам се толкова изолиран.
Дори не говори за моето бъдеще.
Предполагам, че не искаш ти да опиташ, нали?
Знам, че се опитваш да ме ободриш
и го оценявам.
Но това е една огромна заплетена бъркотия
и съжалявам, че те въвлякох в нея.
Това ще да е не?
Наистина ли искаш да знаеш бъдещето си?
Може би не.
Ще работиш като музикант, докато устните ти паднат.
Ще бъдеш харесван. Ще имаш...
Мазерати? - Куче.
Работещи кредитни карти.
Ще се влюбиш в жена, която те заслужава.
И ти вярва.
Ако някога имам толкова късмет,
вероятно няма да планирам да я разочаровам.
Годишнината ми с Майкъл е на 17-ти август.
И тази година импулсивно реших да го изненадам.
Беше в Атланта.
Та отворих компютъра му, за да проверя
кога ще е последната му среща и...
Се появява този имейл...
Маркиран със спешно, а темата е "тази вечер".
Беше за среща, добре.
Беше за хотел Риц, стая 1216,
в полунощ, подписан с "Л".
И през следващите месеци
той се обръщаше към нея с "Лин", а тя отвръщаше с...
"Лини."
Ти какво направи? - Нищо.
Просто препрочитах имейлите отново и отново, като роман.
Казваше й неща от сърце.
Неща...
Тревоги... Забавни неща.
Неща, които казваш на някой, който обичаш.
А бракът ти?
Изглеждаше непроменен.
Освен, че... Всеки поглед,
всяка шега,
всеки път, в който правехме любов...
Се превърнаха в лъжи.
И бях парализирана.
Не можех да се изправя срещу него.
Това е животът ми. Това е бракът ми.
Това е моят свят и това е единственият ми шанс за любов.
Но после спря.
Каза, че се чувства виновен.
Така че, може би, е избрал мен.
И после, след два дни, отива в Атланта.
Аз отварям компютъра и то беше там...
Имаше имейл от нея, в който казваше...
"Разбрах, че ще си в града.
Свободен ли си утре вечер?"
И аз полудях, исках да му изтръгна очите.
Затова му написах писмо. Казах му всичко, което знам
и всички чудесни неща, които й е написал,
всички гадни неща, които исках да му кажа.
Имам предвид, мечтаех да му напиша това писмо от месеци.
И след това, големият финал, взех годежния си пръстен,
халката ми и ги сложих в плика,
и го оставих на леглото, на възглавницата.
Само че сега той се прибира, вместо да отиде да види нея.
Когато стоях в онзи бар...
Изведнъж осъзнах, че обичам Майкъл и...
Всички тези моменти изплуваха в съзнанието ми.
Нали знаеш, всички моменти, които сме споделили.
И животът, изпълнен с моменти, който предстои...
Осъзнах, че щях да захвърля всичко.
Не мисля, че си захвърлила каквото и да било.
Направих го.
Не си видял писмото.
Няма връщане назад.
Можех да говоря с него или да му простя, или да се оправим.
Но не мога да се върна от тази злоба
и тази омраза, и тази грозота.
И така...
Знаех, че трябва да се върна вкъщи,
за да унищожа доказателството.
Подскачам...
За да взема чантата си, обръщам се.
Само че не е била там.
Понякога мисля за кожата й.
Представям си, че е по-мека от моята.
Брук, не го прави.
Мразя го заради това.
Но го обичаш.
Ами ако обича нея повече?
Бих казал, че е малко вероятно.
Възможно е, нали?
Възможно е да срещнеш някой, който е идеален за теб,
въпреки че си с някой друг?
Не. Не. Виж, мисля, че ако си с някого,
не си позволяваш да намериш съвършенство в другиго.
Просто ми казваш това, което искам да чуя.
Ако това искаш да чуеш,
мисля, че вече си взела решение.
Мисля, че той ще намери писмото и веднага ще ти се обади.
А ако грешиш?
Тогава ще се изправиш пред проблема.
Но поне си била смела. Не си избягала.
Спазила си твоята част от сделката.
Мисля, че ще те умолява да му простиш.
Мисля, че е направил грешка.
И мисля, че го знае.
Не избираме кого да обичаме.
Гадно е.
Веднага се връщам.
Тук има ли тоалетна?
Да.
Такси!
Какво, за мен няма писмо?
Трябва да тръгвам. - Къде?
Ще се качвате ли, или какво?
Тази жена няма... - Ако не се махне,
Никакви пари, ще Ви измами.
Се обадете на полицията. Дайте ми секунда,
ще се справя. Отивам до летището
и ще събудя майка ми в Индианаполис,
и ще остана там известно време, и не знам.
Ще измисля нещо оттам. Може би Лондон.
Лондон? Какви ги говориш, Брук?
Как ще летиш? Нямаш лична карта, нямаш пари.
Не знам. - Махам се.
Страхотно, благодаря ти.
Няма да ти позволя да избягаш. - Защо не?
Защото мисля, че знам коя си. - И коя съм?
Ти си момичето, което е разпознало истинската любов
и е скочило за нея. - Все още мога да бъда това момиче.
Но може би избрах грешния човек. Никой не е казал, че съм умна.
Да, преди пет минути каза, че го обичаш.
Преди пет минути ти каза, че го обичам.
Аз не съм го казвала от половин час.
Трябва да има по-добър начин да го направиш.
Какъв е? Някакви добри идеи?
Имаш още от проклетите си добри идеи? - Не, нямам.
Но в момента съм най-добрият съвет, който имаш.
И ако това не ти казва всичко, което имаш нужда да знаеш.
В смисъл? - В смисъл, че ако всичко, което имам
са съвети за живота ми от непознат, който срещнах преди четири часа,
тогава съм в голяма беда.
Напуснал си медицинското училище, за да бъдеш музикант, нали?
А сега си готов да прецакаш най-важното прослушване
в живота си, защото момичето, което си обичал, не е избрало теб?
Виждаш ли, боли, нали, Ник?
Кой трябва да се изправи пред проблема сега?
Единственото нещо, което те спира
да бъдеш най-големия загубеняк в Ню Йорк,
е фактът, че още не съм напуснала града.
Добре.
Виж, мразя, когато хората използват този израз,
така че съжалявам, че ще го направя,
но може ли просто да си поемем въздух?
Може ли просто да си поемем въздух?
Беше дълга нощ.
Имаме няколко часа
преди да те качим на влака ти.
Мисля, че знам топло място, където да се размотаваме.
Дани?
Къде мислиш, че е?
Сигурно е припаднал някъде.
Давай първа. - Благодаря.
Ще поръчам рум сървис? Гладна ли си?
Умирам от глад. Какво можем да си позволим?
Щях да го запиша на стаята.
Мисля, че имаме бюджет от $300.
Добре.
Изненадай ме.
Ник?
Да.
Съжалявам за всичко, което казах одеве.
Предполагам, че ставам малко отбранителна.
Дефинирай "отбранителна".
Оскърбителна?
Жестока?
И двете.
Добре.
Съжалявам.
Какво правиш?
Не мога.
Съжалявам... Съжалявам.
Поне изчака няколко часа.
Така не се чувствам като заместител.
Споменах ли, че си чаровен?
Формулира го по друг начин.
Как беше?
"Най-големият загубеняк в Ню Йорк"?
Съжалявам.
Имам идея.
Добре.
"Благодаря за престоя ви, моля, помогнете ни да се усъвършенстваме."
"Външност."
Светла.
Не светла. Руса.
Със светла кожа, светла.
"Чистота."
Много подобрена.
"Декор."
Изкуството имаше нужда от поправка, но го оправихме.
"Бихте ли се върнали?"
Нека го оставим празно. - Добра идея.
"Как бихте оценили цялостния си престой?"
Надхвърли очакванията ни.
Как една от най-лошите нощи в живота ми
може да е и една от най-хубавите?
Не знам.
Мисля, че се срещнахме в Grand Central с причина.
Мисля, че ни е било писано да се намерим.
Искаш ли да разбереш истинската причина,
поради която останах с музиката?
Защото Хана е искала?
Не съвсем.
Мечтаех един ден да свиря с някой като Дюк
и Хана да влезе...
И да види какво е изгубила.
Не.
Да иска да опитаме отново.
Мисля, че и двамата имахме неща,
които сме отлагали прекалено дълго.
Кажи какво мислиш.
Искам да разбера, дали съм достатъчно добър.
Но не заради нея, а заради мен.
Кажи ти какво мислиш.
Искам да го смачкам.
Добре.
Заслужава го.
Но го обичаш.
Но го обичам.
Чувствам, че трябва да се върна
и да видя какво сме готови да направим за това.
Защото никога няма да си простя,
ако не се боря.
Време е да спра да бягам, но засега,
нека се наслаждаваме на това още малко.
Ник.
Пак си ти.
Слушай, искам да ти дам още един съвет.
Една вечер ще свириш.
Grand Central... Измисляйки всякакви причини
да не отидеш да видиш момичето, което ти разби сърцето.
Тогава ще срещнеш някого.
Отначало тя ще изглежда... Студена.
Ще разбереш веднага, че носи неприятности.
Ще ти вземе всичките пари.
Вероятно ще те ударят по лицето.
Но... Остани с нея.
Ще се нуждаеш от нея много повече, отколкото тя от теб.
И в края на нощта ще искаш
да кажеш някои неща, но недей.
Не го проваляй.
Не е нищо, което тя да не знае вече.
Просто я целуни.
Пожелай й късмет.
И й благодари.
Благодари й, че ти показа,
че можеш да обичаш повече от един човек в живота си.
Чакай!
Ник?
Брук е.
Не си плащай сметката за кредитната карта този месец.
Добре.
Каза, че не е имал намерение.
Късмет.
Благодаря, Ник.